- Søde, søde Ellen. - Søde, søde Sebastian.
- Lad mig se billedet. - Så skal du også blive hos mig.
- Det er sent. - Du får ikke lov at gå.
- Jeg skal have et bad. Lad mig se. - Men du griner ikke.
- Nej, det lover jeg. - Okay.
Hvor er du fin, lille Ellen.
Lille, fine Ellen.
- Og gal. Er du gal på hende? - Stiktosset på hende.
- Hvorfor? - Fordi hun er ballerina.
- Den havde jeg ikke set komme. - Du er jo en papkasse.
Nej, jeg havde foretrukket papkassen.
- Tak. - Det var så lidt.
Vi ses senere.
- Hvordan går det? - Pissegodt.
- Det kan jeg se. - Ja, du ser det.
- Hej. Jeg har ledt efter dig. - Hej.
Jeg vil bare forsvinde sammen med dig.
- Jeg kan gå tidligt. - Det skal du ikke. Kan du det?
Jeg insisterer. Absolut.
- Så ring, når du er på vej. - Så siger vi det.
- Kør forsigtigt, skat. - Okay.
- Hej. - Vi ses.
Lige om lidt.
Har du det ikke varmt?
En bog skriver ikke sig selv, men jo.
- Jeg glæder mig til at læse den. - Mener du det?
Men det her går jo fint.
Succes.
Du gør mig syg i hovedet.
Jeg skal kidnappe dig, men jeg kan ikke garantere for din sikkerhed.
- Var I ikke ved at blive skilt? - Det er bare et hus.
- Hvad fanden mener du med det? - Det er bare sten, træ, ting.
Man går ikke bare fra en, man har levet med så længe.
Jeg forstår, at det er forvirrende.
- Adam, hvordan går det med rejerne? - De er godt nok svære at pille.
Det er sjovt, at vi svenskere har krebs -
- mens I danskere har bittesmå rejer.
- Hvad har du tænkt dig? - Hvad mener du?
Det er kompliceret. Jeg er forelsket.
- Eva er netop kommet hjem. - Jeg har droppet at sove her.
- Du må ikke være sur. - Hvornår ses vi så?
- Jeg gør mit bedste, Ellen. - Det siger du hele tiden.
- Det kan jeg bare ikke mærke. - Jeg tænker på dig hele tiden.
- Det er modtagelsen. - Ellen, hvad skete der?
- Hallo? - Det er fint.
- Hallo. - Hvem er det?
- Jeg vidste det. - Hvem taler jeg med?
- Det er Anette, din idiot. - Men jeg talte med Ellen.
- Det er længe siden. - Ja.
- Jeg er blevet skilt. - Ja, det har jeg hørt.
Det er fint at se dig igen. Det er det virkelig.
- Der er mange. - Jeg er helt overvældet.
- Jeg henter lidt vin. - Ja tak.
Hvorfor fortæller du de historier? Der er ingen, der gider høre dem.
- Undskyld. - Du behøver ikke undskylde.
- Jeg siger det for din egen skyld. - Ja. Tak.
Hvad står hun og ævler om nu?